1.	Гончар Н.П. Практичні аспекти впровадження інтерактивних технологій в систему неперервної педагогічної освіти. Педагогічний альманах: зб. наук. праць / редкол. В.В. Кузьменко (голова) та ін. Херсон : КВНЗ «Херсонська академія неперервної освіти», 2016. Випуск 32. С. 59-64.

УДК 371.133:004.031.42+378(045)						Гончар Н.П.
ПРАКТИЧНІ АСПЕКТИ ВПРОВАДЖЕННЯ ІНТЕРАКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ В СИСТЕМУ НЕПЕРЕРВНОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ ОСВІТИ 
У статті подано визначення поняття «неперервна педагогічна освіта». Представлено одну із організаційно-педагогічних умов оволодіння навичками активної творчої навчальної діяльності, розвитку творчих здібностей, самовдосконалення та розвитку педагогічної майстерності вихователів дошкільних навчальних закладів в процесі підвищення кваліфікації – спецкурс «Інтерактивно-рефлексивний підхід у навчально-виховній діяльності вихователів дошкільних навчальних закладів». Визначено мету, завдання та структуру спецкурсу, яка побудована у тематичному, діяльнісному та рефлексивному контексті. Описано такі засоби її реалізації, як створення фахівцями банку науково-методичного забезпечення та створення необхідного матеріально-технічного забезпечення.
Ключові слова: неперервна педагогічна освіта, спецкурс, інтерактивні технології, тематичний контекст, діяльнісний контекст, рефлексивний контекст.

Постановка проблеми у загальному вигляді. Модернізація системи професійної освіти України зумовлена змінами в соціально-економічній та соціокультурній сферах життя суспільства, пов’язаних із входженням України в Європейський освітній простір, потребами в принципово новому поколінні професійних педагогічних кадрів, які б відповідали вимогам внутрішнього та зовнішнього ринків праці. Державна політика в галузі вищої освіти спрямована на провідну педагогічну ідею сучасності – освіту упродовж життя.
Аналіз основних досліджень і публікацій. Ідею про неперервність освіти деякі дослідники знаходять ще в Арістотеля, Сократа, Платона, Конфуція, Сенеки, джерелом якої є релігійно-філософські уявлення і вчення про постійне духовне вдосконалення людини. Попередником сучасних поглядів на неперервну освіту вважається Я. Коменський. 
Проблеми неперервної професійної освіти, підвищення кваліфікації педагогів та їхня фахова підготовка у міжнародному освітньому просторі та в Україні вивчають і вітчизняні, і зарубіжні вчені: В. Андрющенко, Б. Дьяченко, Т. Завгородня, І. Зязюн, В. Кремень, А. Кузьмінський, В. Луговий, П. Матвієнко, Н. Ничкало, В. Олійник, Л. Пуховська, С. Синенко, М. Скрипник, Т. Сорочан та ін.
Формулювання цілей статті. Метою даної статті є представлення спецкурсу «Формування готовості майбутніх вихователів до використання інтерактивних технологій» як організаційно-педагогічної умови підвищення кваліфікації вихователів дошкільних навчальних закладів.
Виклад основного матеріалу дослідження. Неперервна освіта супроводжує процес зростання освітнього потенціалу особистості протягом життя, який відповідає потребам особистості й суспільства.
Неперервна освіта – це сукупність засобів, способів і форм здобуття, поглиблення й розширення загальної освіти, професійної компетентності, культури, виховання, громадянської і моральної зрілості. Для кожної людини неперервна освіта є процесом формування й задоволення її пізнавальних запитів та духовних потреб, розвитку задатків та здібностей шляхом самоосвіти [3].
Пріоритетними завданнями розвитку неперервної педагогічної освіти є:
- вдосконалення змісту освіти і організації навчально-виховного процесу з метою розвитку педагогічної майстерності вихователя як системи його педагогічних компетентностей;
- зміцнення зв’язку педагогічної освіти з фундаментальною і прикладною наукою;
- вдосконалення структури підготовки і післядипломної освіти педагогів;
- оптимізація мережі вищих навчальних закладів, які здійснюють підготовку педагогічних працівників;
- забезпечення соціальної підтримки суб’єктів педагогічної освіти, підвищення соціального престижу педагогічної праці [1].
У Концепції розвитку неперервної педагогічної освіти зазначено, що розвиток неперервної педагогічної освіти має бути спрямований на: забезпечення інноваційного розвитку освітніх установ і навчальних закладів всіх рівнів; модернізацію на всіх рівнях освіти змісту, форм, методів та технологій навчання відповідно до вимог інформаційного громадянського полікультурного суспільства; впровадження акмеологічних та аксіологічних засад у підготовці педагогічних кадрів, формування мотивації та створення умов для їх навчання й саморозвитку упродовж професійної діяльності; забезпечення якості освіти на всіх рівнях відповідно до світових та європейських стандартів [1].
В умовах сьогодення для вирішення поставлених завдань, на нашу думку, доцільно у вищих навчальних закладах навчальну діяльність здійснювати шляхом впровадження інтерактивних технологій. Адже інтерактивні технології – це технології навчання, системно навчально-методично забезпечені та змістовно спрямовані на досягнення взаємодії, шляхом активної та творчої міжсуб’єктної діяльності учасників навчально-виховного процесу. У професійній діяльності вихователів інтерактивна взаємодія має особливе значення в декількох контекстах: особистісному (спрямовує виховний процес на особистість дошкільника); виховному (створює гуманістичні основи вихованню дитини); творчому (розвиває творчі здібності особистості дошкільника); науковому (розв’язує сучасні психолого-педагогічні проблеми виховання сучасної дитини) та актуалізована економічними, соціокультурними, науковими, освітніми чинниками.
Тому, ми вважаємо, що варіативне використання методів і форм фахового підвищення кваліфікації до оперування інтерактивними технологіями в процесі вивчення нормативних і спеціальних курсів є вагомою умовою формування творчого, конкурентоспроможного фахівця. Нами був запропонований спецкурс «Інтерактивно-рефлексивний підхід у навчально-виховній діяльності вихователів дошкільних навчальних закладів». Мета спецкурсу – на основі теоретичної та практичної підготовки вихователів у ВНЗ сформувати професійно значущі якості особистості вихователя, концептуальність професійного мислення, що забезпечить їх готовність до використання інтерактивних технологій у ДНЗ. 
Завданнями спецкурсу є:
–	ознайомити з сутністю поняття «інтерактивні технології навчання»;
–	систематизувати підходи різних учених до класифікації інтерактивних технологій;
–	розкрити особливості методики проведення дидактичних, виховних, розвивальних та соціалізуючих інтерактивних технологій у ДНЗ;
–	визначити способи ефективного педагогічного управління інтерактивними технологіями під час навчально-виховного процесу;
–	засобами інтерактивних технологій сформувати навички планування, організації та результативного здійснення навчально-виховної роботи з дошкільниками;
–	навчити відбирати адекватні інтерактивні технології відповідно до теми заняття та його учасників;
–	навчити керувати групою та контролювати роботу учасників заняття. 
Спецкурс варто проводити у вигляді тренінгу. Як зазначає О. Пометун [2], тренінг – це форма інтерактивного навчання, що дозволяє за короткий час отримати необхідні знання, вміння та навички, змінити ставлення до певних сформованих стереотипів. Тренінг стимулює учасників використовувати отриманий ними досвід і дає можливість створювати умови взаємодії, під час яких вони мають змогу критично аналізувати проблемні ситуації, які виникають у навчально-виховній діяльності вихователя. 
Тематичний етап тренінгових занять спрямований на засвоєння теоретичного матеріалу обраної теми, в контексті якого розглядаються такі питання: історія виникнення інтерактивних технологій; наукова інтерпретація поліваріативності інтерактивних технологій у дидактиці; дидактичні інтерактивні технології; виховні інтерактивні технології; розвивальні інтерактивні технології; соціалізуючі інтерактивні технології; організаційно-педагогічні умови використання інтерактивних технологій. Діяльнісний етап сприяв формуванню та розвитку у вихователів практичних навичок використання інтерактивних технологій. Слухачі курсів підвищення кваліфікації мали змогу добирати технології та розробляти конспекти занять із запропонованими технологіями згідно з темою та метою занять. Рефлексивний етап тренінгових занять сприяв розвитку рефлексивних здібностей та самовдосконаленню вихователів. Окрім того, учасники мали змогу оцінити свою діяльність та діяльність викладача на занятті. Вони аналізували проведену діяльність, визначаючи позитивні й негативні сторони; визначали причини невдач та пропонували шляхи їх вирішення.
Упровадження інтерактивних технологій у процес викладання предметів педагогічного циклу як засіб активна взаємодія учасників під час лекцій, семінарів, практичних занять залишається основною умовою професійного зростання вихователів та потребує системної діяльності науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів.
На нашу думку, окрім традиційної лекції, в освітній процес вищого навчального закладу слід вводити лекцію із запланованими помилками, проблемну лекцію, лекцію удвох, лекцію-візуалізацію, лекцію-прес-конференцію, лекцію-діалог тощо, що активізує не тільки пізнавальну активність слухачів курсів підвищення кваліфікації, а й пошукову діяльність. На семінарських та практичних заняттях можна використовувати такі інтерактивні технології: мозковий штурм, ажурна пилка, аналіз конкретних ситуацій, робота в парах, робота в малих групах, дидактичні ігри; методи: емпатії, смислового й символічного бачення, придумування, припущення, гіперболізації, синектики, метод конструювання понять тощо. Такі технології та методи дадуть змогу не тільки активізувати учасників, а й розвивати в них особистісні якості, креативність та ін.
Наприклад, заняття на тему «Наукова інтерпретація інтерактивних технологій у дидактиці» було проведене за допомогою інтерактивної технології «Лекція-прес-конференція». Під час заняття розглядались різноманітні підходи до класифікації інтерактивних технологій: за джерелом пізнання, методом логіки, типом навчання, рівнем пізнавальної самостійності педагога та рівнем проблемності (О. Малій, Г. Цвикальська); за ступенем активності студентів та характером їхньої навчально-пізнавальної діяльності (В. Ягупов); за педагогічною функцією в педагогічній взаємодії (С. Кашлев); за формою навчання; за формою соціальної взаємодії; за пріоритетом обладнання; за рівнем доступності; за характером навчальної діяльності; за характером пізнавальної діяльності; за характером професійної діяльності; інтерактивні технології кооперативного навчання, колективно-групового навчання, ситуативного моделювання, опрацювання дискусійних питань (Л. Пироженко, О. Пометун); за механізмами та основними функціями педагогічного спілкування (О. Киричук, М. Скрипник); інтерактивних технологій, в основі яких цільові орієнтації гри (Г. Селевко): дидактичні, виховні, розвивальні та соціалізуючі.
Саме лекція-прес-конференція надала можливість вихователям ставити питання до викладача, як на справжній прес-конференції. Найбільше слухачів курсів цікавило, як саме вони можуть впроваджувати ту чи іншу технологію в професійну діяльність, які труднощі в них можуть виникати та як їх подолати. Для подальшої активізації учасників на занятті ми запропонували підготувати кластер з теми. У центрі аудиторної дошки написали ключове словосполучення «Класифікація інтерактивних технологій». Вихователі по черзі називали слова та словосполучення, які, на їхню думку, пов’язані із запропонованою темою, пояснюючи їх вибір. Усі запропоновані «кластери» записували навколо ключового словосполучення. Після того, як усі гравці висловились, ми спільно з ними встановили відповідні зв’язки між поняттями та ідеями. Таким чином, ще раз закріплено вивчений матеріал.
Після завершення заняття проведено інтерактивну технологію «Бліц-дискусія», яка допомогла визначити, яку класифікацію інтерактивних технологій доречно використовувати в навчально-виховному процесі сьогодення. Цікавою була думка про можливість поєднувати різноманітні класифікації, орієнтуючись на потреби групи, з якою працює вихователь, теми та мети заняття й можливостей вихованців. Також учасники підтримали думку про самостійну розробку вихователями інтерактивних технологій відповідно до тих умов, у яких вони працюють. І цю думку підтримала більшість, адже впровадження інтерактивних технологій у навчально-виховний процес дошкільного навчального закладу розпочалось нещодавно й тому достатньо не вивчене та не розроблене. Саме це є причиною надання вихователями переваги традиційним методам навчання. 
Під час даного заняття ми помітили, як вихователі прислухались один до одного, взаємодіяли один з одним, що свідчить про ефективність використання інтерактивних технологій в навчальному процесі. Отже, під час впровадження спецкурсу за допомогою інтерактивних технологій ми подали вихователям усі необхідні знання та сформували вміння та навички їх реалізації у практичній діяльності. За допомогою поділу кожної лекції на тематичний, діяльнісний та рефлексивний етапи ми мали можливість одразу перевірити ефективність спецкурсу, а також дали можливість студентам оцінити свій творчий потенціал. 
Також одним із засобів реалізації запропонованої умови є створення практикуючим вихователем банку науково-методичного забезпечення. Цей засіб спонукає слухачів курсів цікавитись новинками сучасної освіти, новітніми методами, формами й технологіями організації навчально-виховного процесу. Це потребує створення власної бібліотеки, в якій би містились науково-методичні посібники, рекомендації, картотека статей тощо. Кожен професіонал за часи свого навчання та професійної діяльності має сформувати для себе фонд нормативно-правових та інструктивно-методичних документів, наукової, науково-популярної, методичної, довідкової літератури, картотеку періодичних педагогічних видань, аудіо-, відеоматеріалів, електронних та наочних друкованих засобів навчання, предметної наочності тощо. Окрім того, у кожного вихователя має бути сформований навчально-методичний комплекс, система занять з використанням інтерактивних технологій.
Отже, реалізація інтерактивних технологій у процесі вивчення нормативних і спеціальних курсів допомагає слухачам курсів підвищення кваліфікації не тільки познайомитись із інноваційними методами й формами навчання, а й удосконалити навички їх використання.  Адже вихователі мають можливість спробувати себе в різних ролях, творчо моделювати хід заняття, активізувати комунікативну діяльність, удосконалити культуру професійного мовлення. Під час проведення занять за допомогою означених методів та форм, учасники активізовують своє мислення, пам'ять, мовлення, вчаться творчо вирішувати проблемні ситуації, спрямовують свою діяльність на створення авторських інтерактивних технологій.
Наступним засобом реалізації запропонованої умови виступає створення необхідного матеріально-технічного забезпечення процесу використання інтерактивних технологій у навчально-виховному середовищі вищого навчального закладу. Забезпечення навчально-виховного процесу відповідним обладнанням та літературою є важливим. Звичайно, окрім законодавчої документації (Закон України «Про вищу освіту», Закон України «Про дошкільну освіту», навчальні програми, державні програми розвитку дітей дошкільного віку тощо), у викладача має бути добірка навчально-методичних посібників, картотека статей щодо використання інтерактивних технологій і у вищому навчальному закладі, і у дошкільних.
Для проведення занять із використанням інтерактивних технологій обладнання та обстановка мають відповідати технології, яку використовує викладач. Столи в аудиторії повинні розташовуватися таким чином, щоб усі учасники разом із викладачем могли легко взаємодіяти та бачити один одного. Це може бути розташування півколом, колом, буквою «П», «дискусійний клуб» (розміщення невеличкими групками навколо декількох столів) тощо. Обов’язково в аудиторії має бути дошка та крейда, оскільки більшість інтерактивних технологій потребують визначення результатів, закріплення основних положень або занотовування думок слухачів під час вирішення складних проблемних ситуацій. Окрім того, для кожного учасника потрібно підготувати аркуші паперу, ручки або олівці. Також важливим елементом будь-якого заняття із використанням інтерактивних технологій є опорний конспект використання цієї технології, для того щоб вихователі мали змогу пригадати специфіку проведення тієї чи іншої технології. Доречно також, щоб в аудиторії була інтерактивна дошка, яка дасть змогу за допомогою мультимедійних презентацій розкрити особливості використання інтерактивних технологій. Звичайно, кожна інтерактивна технологія потребує індивідуального обладнання, тому його слід підбирати заздалегідь під час підготовки до заняття.
Таким чином, під час проведення занять з використанням інтерактивних технологій необхідно створити усі умови для успішної інтеракції. За допомогою інтерактивної дошки можна продемонструвати вихователям уривки з занять, проведених в умовах дошкільних навчальних закладів. Також по закінченню вивчення спецкурсу фахівці демонструють свої портфоліо як в паперовому, так і в електронному вигляді.
Висновки. Таким чином, для вирішення основного завдання – оволодіння навичками активної творчої навчальної діяльності, постійне поглиблення своїх знань, розвиток творчих здібностей, самовдосконалення та розвиток педагогічної майстерності вихователів, в навчально-виховний процес вищих навчальних закладів слід впроваджувати інтерактивні технології. Їх ефективна реалізація можлива за умови варіативного використання методів та форм фахової підготовки вихователів у процесі вивчення нормативних і спеціальних курсів, створення необхідного матеріально-технічного забезпечення процесу використання інтерактивних технологій та створення банку науково-методичного забезпечення фахівців. Перспективу подальших розвідок може скласти дослідження формування професійної компетентності вихователів дошкільних навчальних закладів до використання інтерактивних технологій.
Література
1. Про затвердження галузевої Концепції розвитку неперервної педагогічної освіти. Наказ МОН № 1176 від 14.08.13 року. [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://osvita.ua/legislation/Ser_osv/36816/
2. Пометун О. Інтерактивні методи та системи навчання / О. Пометун. – К. : Шкільний світ, 2007. – 112 с.
3. Теорія і методика професійної освіти / [Курлянд З.Н. та ін.]; за ред. З. Н. Курлянд – [2-е вид.]. – К.: Видавництво, 2012. – 390 с. 

Гончар Н.П.
ПРАКТИЧЕСКИЕ АСПЕКТЫ ВНЕДРЕНИЯ ИНТЕРАКТИВНЫХ ТЕХНОЛОГИЙ В СИСТЕМУ НЕПРЕРЫВНОГО ПЕДАГОГИЧЕСКОГО ОБРАЗОВАНИЯ
В статье дано определение понятия «непрерывное педагогическое образование». Представлено ​​одно из организационно-педагогических условий овладения навыками активной творческой учебной деятельности, развития творческих способностей, самосовершенствование и развития педагогического мастерства воспитателей дошкольных учебных заведений в процессе повышения квалификации – спецкурс «Интерактивно-рефлексивный подход в учебно-воспитательной деятельности воспитателей дошкольных учебных заведений». Определены цели, задачи и структуру спецкурса, которая построенна в тематическом, деятельностном и рефлексивном контексте.  Описаны такие средства ее реализации, как создание специалистами банка научно-методического обеспечения и создание необходимого материально-технического обеспечения.
Ключевые слова: непрерывное педагогическое образование, спецкурс, интерактивные технологии, тематический контекст, деятельностный контекст, рефлексивный контекст.
Honchar N.
PRACTICAL ASPECTS OF READINESS FUTURE PRE-SCHOOL EDUCATORS TO INTERACTIVE TECHNOLOGY IN HIGHER EDUCATIONAL INSTITUTIONS OF III-IV LEVELS OF ACCREDITATION
The question of the systematic analysis of the concept of "readiness" are devoted in the article. Defined values ​​of functional, structural and personal models of integrative concept of "readiness". Presented by one of the organizational and pedagogical conditions of formation of future pre-school educators to use interactive technologies – special course "Formation willingness future pre-school educators to use interactive technologies". Defined purpose, objectives and structure of the special course which is built in a thematic, active and reflexive context.

Keywords: readiness, professional readiness, special courses, interactive technology, thematic context, activity context, reflective context.